Гончарук все? Що відбувається між Зеленським і Кабміном
Олексій Гончарук увійшов в історію в момент свого призначення.
29 серпня 2019 року він став наймолодшим прем'єр-міністром України.
4 березня Гончарук має шанс поставити ще один "рекорд" – стати "найкоротшим" прем'єром, який проведе на посаді трошки більше шести місяців.
Розмови про те, що президент Володимир Зеленський незадоволений результатами прем'єра і Кабміну, почали циркулювати ще наприкінці 2019 року. Початок року 20-го дав цим розмовам конкретне підґрунтя.
17 січня Гончарук написав заяву про відставку і поніс її президенту. Хоч його про це ніхто не просив. Зеленський вичитав прем'єра, але дав йому "другий шанс".
Через кілька днів українці мають шанс побачити ще одну схожу політичну сценку, але цього разу з іншим фіналом: прем'єра відправлять у відставку.
День, коли це може статись, призначив сам президент – 4 березня. На цю дату Зеленський попросив депутатів зібратись на позачергове засідання парламенту для розгляду питань переформатування Кабміну.
Справа за малим – заявою прем'єра. Але тепер президент має про неї попросити.
Гончарук: іти чи не йти
Єдине, що у нинішній урядовій епопеї можна стверджувати з упевненістю 100% – Гончарука ніхто не зможе звільнити без його власного бажання.
Після призначення 29 серпня його уряд отримав річний імунітет від звільнення. Отже подальший розвиток подій залежить від того, чи вирішить Гончарук просто піти, чи за старою політичною традицією спробує триматися до останнього.
Деякі ЗМІ повідомляли, що прем'єр написав заяву на відставку ще минулої п'ятниці. Однак, за даними УП, це не так. Нової заяви Гончарук не підписував.
Що цікаво, співрозмовники УП в керівництві Ради розповіли, що заява Гончарука, яку він начебто написав 17 січня, у парламент так і не надходила.
Щоб зрозуміти, чи піде поки що чинний прем'єр у відставку, варто поставити запитання, а чи може він залишитись? Що не дає йому працювати далі?
Відповідей на ці запитання кілька.
Гончарук, попри власну мотивованість і персональну порядність, виявився неготовим до управління країною.
Так історично склалось, що Кабмін – це колегіальний орган, але відповідальність за нього несе персонально прем'єр.
Саме Гончарук в очах суспільства відповідальний і за проблеми з надходженнями від митниці, і за затримки зарплат, і за невиконання бюджету, і за те, що промисловість падає, а суми у платіжках – ні.
Відповідальність перед людьми – річ важлива, але досить абстрактна. Однак претензії у гострій формі почав ставити той, кого прем'єр вважає своїм зверхником – президент Зеленський.
Верховна Рада, яка призначала Гончарука, теж навряд чи стане йому опорою. Депутати "Слуги народу" на фракціях не раз влаштовували прем'єру холодний душ, доходило і до матюків.
Тобто умовного сценарію "Гройсман-2", коли глава уряду за рахунок підтримки Ради протистоїть президенту, у Гончарука не буде.
До недавнього часу чи не єдиним потужним захисником прем'єра був ексглава Офісу президента Андрій Богдан. Саме він привів Гончарука в команду, допомагав відбивати закиди депутатів і президента.
Коли у кріслі глави Офісу Богдана замінив Андрій Єрмак, справи прем'єра різко погіршились.
Настільки, що замість того, щоб шукати прем'єру підсилення, йому почали шукати заміну.
"Трійка", як тепер жартома називають неформальну групу прийняття рішень у Зеленського, куди разом з президентом входять глава ОПУ Єрмак та перший помічник Сергій Шефір, відкрито, не ховаючись з намірами, почала проводити перемовини з потенційними кандидатами на пост прем'єра.
У своєму виступі в Раді 17 січня, в день написання "заяви" про відставку, Гончарук назвав головною умовою продовження його роботи на посаді повну підтримку президента:
"Ми – одна команда. Ми всі прийшли в парламент, у владу змінювати країну завдяки цій людині – завдяки Володимиру Зеленському. Ми всі його поважаємо. І для нас принципово мати довіру всередині команди на сто відсотків… Уряд продовжує працювати в штатному режимі до того моменту, поки президент не прийме рішення. Це політичне рішення, яке ми очікуємо від лідера нашої політичної сили".
Відкритий пошук заміни прем'єру – це прощальний сигнал Гончаруку з боку Зеленського. Більш прямолінійним він бути не міг.
Для Зеленського відставка Гончарука на понятійному рівні – питання вирішене, як прийнято казати у деяких ЗМІ, на 99%.
Якщо згадані вище слова Гончарука були правдивими, зараз йому складно буде знайти аргументи, щоб залишитися на посаді.
Читайте також: Олексій Гончарук: Для уряду Зеленський є таким камертоном – клієнтом та замовником
Питання 4 березня: позачергові ротації
Відставка чинного прем'єра більш-менш прогнозована. Чого не скажеш про кандидатуру його наступника.
Найбільш реальним наступником Гончарука був бізнесмен Сергій Тігіпко. Його кандидатура з'явилась на столі, за даними УП, з легкої руки олігарха Ігоря Коломойського. Тігіпко свого часу був першим керівником "ПриватБанку", хоч формально ще з 2000-х бізнесу з групою "Приват" не веде.
"Трійка" вела з ним предметні перемовини.
"Тігіпко погодився зайти. Він хотів немало: контроль всього економічного блоку уряду плюс поміняти НБУ і Антимонопольний комітет", – розповів один із впливових членів Зе!команди.
"Його можна зрозуміти. Якщо він бере відповідальність за результат, якщо Зеленський цей результат вимагає, то Тігіпко захотів і реального впливу. Тим паче, що в тому ж АМКУ реальні чорти сидять", – пояснює інший впливовий співрозмовник в "Слузі народу".
Питання Тігіпка несподівано забуксувало з очевидної, але зовсім несподіваної для нової команди причини – люстрації.
За свою довгу "реформаторську" кар'єру Тігіпко встиг попрацювати ледь не з усіма владами, у тому числі за часів Януковича.
Довга робота в уряді Азарова підвела ексвіцепрем'єра під дію закону про люстрацію. І зробила неможливим його призначення прем'єром замість Гончарука.
Кейс із призначенням главою АП люстрованого Андрія Богдана тут застосувати не вдасться, бо формально рішення ухвалює не президент, а депутати.
"Були думки призначати Тігіпка, хоч він і люстрований. Але потім подумали, що не вийде переконати своїх же депутатів. Вони всі ідейні, а тут явне порушення закону", – розповів в розмові з УП один із співрозмовників, знайомий з ходом перемовин.
"Думали навіть зробити швидко висновок Конституційного суду, що закон суперечить Конституції. Але після того, що КСУ робить з нашими поданнями останнім часом, вирішили не ризикувати", – додає впливовий співрозмовник з президентської фракції.
Однак у вівторок, 3 березня, заплановае засідання Конституційного суду, на якому мають розглядати саме питання люстрації. Подання до КС 47 колишніх регіоналів уже кілька років розглядається, але рішення судді завжди боялися виносити через величезний суспільний резонанс.
Чи ризикнуть вони це зробити після зміни влади, спрогнозувати складно.
Але саме тому питання Тігіпка не можна вважати знятим.
Крім усього, нещодавнє рішення Європейського суду з прав людини, який назвав українську люстрацію незаконною, може стати додатковою підставою для скасування закону "Про очищення влади".
І тоді не лише Тігіпко отримає шанс працевлаштуватись у новій владі.
Але 4 березня, коли президент Зеленський попросив Раду зібратись позачергово, цього може і не статись. Судді "не встигнуть", голосів у Раді під "нове обличчя" Тігіпка не зберуть тощо. Та й, станом на вечір неділі, у порядку денному позачергового засідання не було пункту про скасування дії закону про люстрацію.
За даними УП, ввечері 1 березня ще не було ухвалено жодних остаточних рішень, навіть на рівні "трійки".
В процес не включені члени уряду та рядові депутати "Слуги народу".
"Та у нас поки інформаційний вакуум", – зізнався УП один із депутатів "СН".
"Реально, все ще змінюється. Конкретика буде уже у вівторок під вечір, після фракції. Буде предметна розмова з іменами і так далі. На Банковій "тройка" займається питанням. Але процес іде", – додає співрозмовник у керівництві президентської фракції.
Процес йде фактично нон-стоп, без перерв і вихідних. Так, що глава Офісу Єрмак та прем'єр Гончарук вимушені проводити зустрічі пізно ввечері в неділю.
Найбільш імовірним наступником Гончарука станом на ранок понеділка називали віцепрем'єра Дениса Шмигаля. Більшість бачить його виконувачем обов'язків прем'єра.
У цій ситуації є один важливий нюанс – МВФ. Буквально минулого тижня місія Фонду поїхала з України, заявивши про значний прогрес. Ці досягнення будуть поставлені на паузу, якщо в Україні не буде одного з підписантів програми з МВФ – прем'єра.
"Якщо прем'єр і міністр фінансів змінюються, то треба нова місія, щоб з ними обговорити усю програму. Щоб МВФ зрозумів, що вони підтримують, а що – ні, на що вони здатні і так далі. Реально все на місяці може затягнутись", – переконує в розмові з УП один із співрозмовників, якому доводилось очолювати Мінфін.
Від співпраці з МВФ залежить допомога ЄС та іноземних інвесторів. Якщо процес зависне через главу уряду в статусі в. о., то ротації в уряді не вирішать проблему, а створять її.
Щоб цього не сталося, відставка Гончарука має відбутись тільки у разі, якщо йому уже є заміна. Окрім Шмигаля, інших імен співрозмовники УП не називали. Ніхто з них також не був готовий назвати Шмигаля повноцінним прем'єром.
Крім можливої заміни прем'єра, 4 березня може відбутись низка інших змін в складі Кабміну.
"Якщо все буде гаразд, то в середу буде мінімум чотири призначення в уряд: МЗС, МОЗ, Мінсоц і, можливо, віце з питань промисловості. Ну і Рєзнікова призначать міністром окупованих територій", – переконує один зі співрозмовників у керівництві "СН".
За даними УП, главу МЗС Вадима Пристайка може замінити чинний віцепрем'єр з питань євроінтеграції Дмитро Кулеба. Хто в такому разі забере на себе функціонал віце з євроінтеграції, дізнатися не вдалося. Є імовірність, що сам Кулеба буде суміщати дві посади.
Невідомі поки і кандидатури на МОЗ і Мінсоц.
"Їх треба міняти. Бо у нас у фракції купа депутатів не знають, якої статі міністр соцполітики. Типу, це чоловік чи жінка? Так не може бути. Але кандидатури ще шукають", – запевнив співрозмовник УП в "Слузі народу".
* * *
Невдовзі після свого призначення прем'єр Олексій Гончарук виступав на економічному форумі YES у Києві.
Суть виступу зводилась до того, що його уряду вдасться перевернути країну і запустити нечуваний ріст економіки, бо вони молоді та чесні.
Недовга історія урядування Гончарука, закінчиться вона 4 березня чи пізніше, показала: для трансформації цілої країни самої молодості замало.
Тепер влада Зеленського намагається переорієнтуватись із "молодості" на "досвід". Але загравання із "колишніми" формату Сергія Тігіпка, непомітно для самого президента ставлять його у досить чутливий контекст.
Адже заміна "молодого", який взявся і не зміг, на "зрілого і досвідченого" може перерости із прецедента в рольову модель. І не відомо, в якій ролі у цій моделі опиниться сам Зеленський.
Роман Романюк, УП